Kaptajnens log, stjernedato 1329,8.
Enterprise forfølger et uidentificeret fartøj.
Der er han. Centrér.
- Han prøver at stikke af. - Det må han ikke, mr. Sulu.
Et Jordskib?
Svært at sige. Der er ingen registreringsstråle.
- Motorerne er snart overbelastede. - Han presser dem for hårdt.
Han skifter kurs. Han ved, vi er efter ham.
Hæng på. Kommunikation?
Han vil ikke svare. Hvis han da kan høre os.
Det kan han.
Asteroidebælte forude. Schiller-tal 35.
- Slå deflektorerne til. - Han har også set det.
Han vil prøve at ryste os af.
- Hvis de rammer... - Jeg har lavet en sensormåling.
Det er et lille fragtskib af J-klassen.
Hans motorer er overophedede.
- Prøv at advare ham. - Der røg motorerne.
Han driver ind i asteroidebæltet.
Vi kan lægge vores deflektorskærm omkring ham.
Så overbelaster vi vores egne motorer.
Dæk ham med deflektorskærmen.
Vær klar i transporterrummet.
Vi beskytter ham. Vi kan ikke klare det særlig længe.
Vi bliver overbelastet. Maskintemperaturen stiger.
Rummet, den sidste grænse.
Dette er beretningen om stjerneskibet Enterprise
og dets fem år lange togt, hvor det skal udforske nye verdener
og finde nyt liv og nye civilisationer.
og dristigt drage ud i det ukendte.
Her er maskinen. Temperaturen er kritisk.
Defletorskærmen svækkes. Vi kan ikke holde dem længere.
Det var et af litiumkrystallerne.
Broen til transporterrummet. Det haster.
De besvarer ikke signalet. Der er ikke noget at låse fast på.
Endnu et kredsløb.
- Jeg får et nødsignal fra dem. - Scotty, de sender et signal.
Vi har fat i noget.
Ikke for at være utaknemmelig, men hvor er jeg?
På U.S.S. Enterprise.
Det er dæleme en flot skude.
Dejlig skude.
- Jeg er kaptajn Leo Walsh. - Hvor mange er I?
Et par stykker.
De skal herover i en fart.
Vi vidste ikke, om I var venligsindede.
De tre er nok i stilling nu.
Endnu et litiumkredsløb. Tilslutter batterier.
- Scotty, hvor mange kom om bord? - En. Vi har fat i tre til.
- Hvad er der galt? - Uden de tre litiumkrystaller...
Det går langsommere med batterier.
Nu ryger hun.
Asteroide. Lige i plet.
Fartøjet blev ramt af en asteroide. Fik I besætningen?
Ikke endnu, men vi har fat i noget.
Kirk her. Rapportér.
Slap af, skattepiger. Vi er er i gode hænder.
- Broen til transporterrummet. - Vi er ude af bæltet.
Fjern deflektorskærmen.
Kaptajnen til transporterrummet. Er De der, mr. Scott?
Hvor mange reddede vi?
Fire.
Hvis kaptajnen kan gå, så send ham til min kahyt.
Rettelse. Også selv om han ikke kan gå.
Han lød lidt ude af den.
Ja. Ja, det er de.
Besynderligt. Var der ikke flere besætningsmedlemmer?
Alle er her. Men om damerne tilhører besætningen...
Det kan De forklare kaptajnen.
Amen, Scotty.
De her stjerneskibe er søreme utrolige.
Men mænd er og bliver mænd.
Sådan er det bare.
- Dæk 12. - De er halvt vulcaner, ikke?
Så falder De ikke for et kønt ansigt. Medmindre De selv vil.
Spar jer, piger. Han kan lukke af for alle følelser.
Undskyld. Han er menneskehandler.
Lad mig om at snakke, skattepige.
Kom ind.
- Fragtskibets kaptajn er her. - Godt.
Hvorfor...
Goddag.
Og damerne? Er det besætningen?
Nej, kaptajn. Det er lasten.
Kaptajnens log, stjernedato 1329,1.
Vi har reddet
en kaptajn og... tre usædvanlige kvinder.
De virker dragende på den mandlige del af besætningen
jeg selv inklusive. Hvorfor vides ikke.
Jeg vidste ikke, det var et stjerneskib.
Jeg har lasten fuld af skønheder
så naturligvis prøver jeg at slippe væk.
De gik for vidt, da De tvang mig ind i en regn af asteroider.
- Navn. - Leo Walsh. De ødelagde mit skib.
Jeg indkalder til rumforhør.
Mr. Spock giver Dem de oplysninger, De skal bruge til forsvaret.
- De er en hård nyser. - Og De lyver.
Vi forstår hinanden.
Vagt.
Følg mr. Walsh til kahytten.
Du har vagt. Tilbage til virkeligheden.
Det er, som om deres blikke holder fast i en. Har du lagt mærke til det?
Mon ikke. Kom så, Johnny.
- Vi har problemer. - Det er jeg klar over, mr. Scott.
Ét litiumkredsløb tilbage, og vi har en revne.
- Lav et omløbskredsløb. - Hele converteraggregatet er røget.
- Kirk. - Kom til broen.
- Hvad foregår der, Harry? - Rolig.
- Kan I vente udenfor? - Desværre.
Besvar deres spørgsmål. Ikke lyve. Det behøver I jo ikke.
Sig nej til læge...
De er kernesunde, så lægeundersøgelser er unødvendige.
- Sæt, de spørger... - Det gør de ikke. Har I ikke et ærinde?
- De opdager, at vi... - Lad Leo klare de seje spørgsmål.
- Rolig. Vi kommer til... - Hvortil?
- Vi er på vej i den gale retning, Harry. - Leo.
Husk nu, at jeg hedder Leo Walsh.
Er De ikke skønne?
Hvis de bare ville tænke skønne tanker.
I skal nok komme ud. Det lover jeg.
Hele skibet kører på én litiumkrystal.
- Skift til omløbskredsløbene. - De er sprunget.
Walsh ville redde sit eget skin...
Vi skal nok få krammet på ham.
Det er frustrerende. Et stort fartøj, der må klare sig med én lille krystal.
Og den holder ikke, hvis den skal trække det hele.
De foreslår?
Der er en litiummine på Rigel 12. God kvalitet.
- Placering og afstand. - Der er under to dages rejse.
- Sæt kursen mod Rigel 12. - Mr. Farrell, De har kursen.
Kaptajnens log, stjernedato 1329,2.
Vi afholder rumforhør i sagen mod fragtskibets kaptajn.
Kvindernes hypnotiske effekt bekymrer mig.
Rumforhøret kan starte.
Stjernedato 1329,2, stjerneskibet U.S.S. Enterprise.
Vi forhører skibets kaptajn, Leo Walsh.
Tænd for computeren.
- Hvad er Deres navn? - Leo Francis Walsh.
Ukorrekt.
Deres rigtige navn.
Stoler De mere på mekanikken end på en mand af kød og blod?
Hvad er Deres rigtige navn?
- Harry Mudd. - Ukorrekt.
- Harcourt Fenton Mudd. - Tidligere lovovertrædelser?
Jeg er en ærlig forretningsmand.
- Ukorrekt. - Fordømte skrammelkasse.
Fulde data hentes.
- Hvis den kan læse vores tanker... - Den kan kun læse arkiver.
Generalieblad: Smugling, betinget dom.
Transport af stjålne varer.
Køb af rumfartøj med falsk valuta.
Idømt psykiatrisk behandling. Virkning tvivlsom.
De er tiltalt for at rejse uden flyveplan og id-stråle
og for at ignorere prajning og være til fare for andre.
Skulle mit lille skib være til fare for navigeringen?
De er også tiltalt for at føre rumskib uden skibsførerbevis.
- Det har jeg! - Ukorrekt.
Frataget skibsførerbevis stjernedato 1116,4.
Ja, ja.
Leo Walsh skulle have ført skibet.
Men han døde... pludselig. Så måtte jeg jo tage over.
Jeg tog Leos navn som en gunstbevisning.
For at mindes ham. En flinker mand.
Men desværre hedengangen.
- Rejsens destination og formål? - Ophiucus 3, hustruformidling.
Hvabehar?
Jeg finder hustruer til bosætterne. Et vanskeligt, men givende job.
Vidnedata.
Ingen data.
Gå til målesonde. Noget usædvanligt?
Ingen læselige resultater på kvinder.
Men usædvanlige resultater på mandlig besætning.
Vejrtrækning hurtig, forøget svedafsondring.
Hurtig hjerterytme, forhøjet blodtryk.
Tak. Stryg det, mr. Spock.
Kan De se, mine herrer? Tre yndige damer
som skal være selskab for ensomme bosættere.
Give dem den varme og nærhed, de savner.
En hustru, et hjem, en familie.
Jeg anser mit job for at være en hellig pligt.
- Jeg har viet mit liv til den. - Ukorrekt.
Jeg agter at vie mit liv til den.
- Er damerne her frivilligt? - Naturligvis.
Ruthie kommer fra en vandplanet, havbrugere.
Magda er fra helium-forsøgsstationen.
Det er samme historie. Ingen mænd.
Jeg omgikkes maskiner og lavede mad til to brødre
og reparerede tøj. De vadede ind med mudrede støvler.
- Godt, Eve. - Nej, det er ej.
Der er mænd, der venter på os, og De fører os i en forkert retning.
- I stirrer, som om vi var et harem. - Ja tak, Evie.
Tiltalen gælder kun mr. Mudd, som har ført skib ulovligt.
- Har De noget at sige til Deres forsvar? - Kun sandheden. Som De har fået.
Forhøret er slut.
Mr. Mudd skal overgives til myndighederne hurtigst muligt.
Hvad sker der med os? De må hjælpe os.
Miss McHuron...
- Det var den sidste krystal. - Hele iltsystemet kører på batterier.
Jeg beder Dem, miss McHuron.
Kontakt minearbejderne på Rigel 12. Vi skal bruge litiumkrystallerne straks.
Oh, smukke galakse, himmelske univers!
Litiumminearbejdere... Er I ikke med?
Ensomme, isolerede, overanstrengte, rige litiumminearbejdere.
Vil I stadig giftes?
Du skal ikke nøjes med en skibskaptajn.
Du skal have en, der kan købe en hel planet.
Maggie, du bliver grevinde. Ruth, du bliver hertuginde.
Og jeg...
Jeg skal føre det her stjerneskib.
Kaptajn Kirk, De kommer til at tage imod ordrer fra Harcourt Mudd.
Kaptajnens log, stjernedato 1330,1. Vi er 14 timer fra Rigel 12.
Vi flyver for nødimpulskraft. Vi kan dårligt nok komme i kredsløb.
Det haster med at få litium.
Kvinderne påvirker mændene stadigt kraftigere.
Harry Mudd er spærret inde i kahytten.
Må jeg komme ind?
Ja, værsgo. Endelig.
Connors, er du færdig?
Nå, sådan ser her ud.
- Det er spændende. - Gider De gå forbi tavlen igen?
Hvad for en?
- Min scanner. - Skal jeg undersøges?
Jeg stoler ikke på min... vurdering. Bare gå forbi.
Det burde den ikke gøre.
Skal De undersøge arbejderne på Rigel 12?
Ja, hvis de har brug for det.
Har De ikke spurgt endnu? Er De sunde og raske?
Hvad?
Ja, de er kernesunde, alle tre.
Tre.
Har De en usædvanlig parfume eller noget radioaktivt på?
Nej, jeg er bare mig.
Hvorfor gør den det?
Kaptajn...
Gør det noget?
Ja, det gør det.
Jeg var ude at gå, og jeg måtte ind et sted.
Deres mænd kiggede på mig. Fulgte mig med øjnene.
Jeg skal nok tale med dem.
Sådan er de normalt ikke.
Men De og Deres veninder...
De er sikkert bare ensomme. Jeg forstår godt ensomhed.
- Jeg må bede Dem gå. - De forstår den nok endnu bedre.
De styrer et kæmpestort skib og har et kæmpe ansvar.
Og De skal passe på, fordi alle ser op til Dem.
Det virker nok sværere, end det er.
En kaptajn skal være et dydsmønster.
Jeg har aldrig mødt et.
- Heller ikke jeg. - De findes jo ikke.
Men nogle prøver at lade som om.
- Gør De? - Miss McHuron, jeg tror ikke...
Jeg kan bare ikke. Jeg er ligeglad med, hvad Harry Mudd siger.
Jeg kan godt lide Dem, men jeg kan ikke.
Jeg hader det.
- Kun tre? Er du sikker? - Ja, og de er raske og unge.
Senere. Hvad med kommunikationsofficeren?
Minechefen hedder Ben Childress. De andre hedder Gossett og Benton.
- Og de har været der... - Næsten tre år. Alene.
Perfekt.
De er tre, og Harry Mudd har tre dejlige damer.
Litiumkrystaller er deres vægt 300 gange værd i diamanter.
Tusinder af gange i guld.
Men de er dernede, og vi kredser helt heroppe.
Der står en vagt udenfor. Du kan ikke komme ud.
Når I har klaret et lille job, er det ikke mig, der er spærret inde.
Men en herre ved navn James T...
Jeg kan ikke lide dig.
- Jeg kan heller ikke lide mig selv. - Det kommer ikke bag på mig.
- Du har haft kig på kaptajnen. - Vi skal jo have kig på folk.
Harry, jeg har det ikke særlig godt.
Tiden er snart inde.
Læg an til kredsløb, sagde jeg.
Kursen er lagt, sir.
Jeg vil ikke gentage en ordre.
Batterikraften er lav.
Vi når frem, men turen bliver urolig.
Vi skal bare have seks krystaller.
Det skal nok gå.
Latterligt. Hvad tror de, det er?
- Fik du undersøgt Eve? - Hun ville ikke.
Du er læge!
Er det bare, fordi vi er trætte, og de er smukke?
De er utrolig smukke.
Er de? Er De smukkere
kilo for kilo, centimeter for centimeter
end andre kvinder?
Eller er det, fordi de bare spiller smukke?
Nej, glem det.
Hvad er de, Bones?
Om de er fantasivæsener og den slags?
Jeg spurgte først.
Et rumvæsen ville være klogt nok til ikke at aktivere min scanner.
- Jeg er ikke med. - Det er jeg heller ikke.
Rumfrekvens 39.
- Rigel 12. - Her er Rigel 12. Enterprise, kom.
Det er ikke Enterprise.
Mit navn er Harry Mudd. Hvem har jeg fornøjelsen at tale med?
Kraftkurven falder stadig.
- Vi kan gå i midlertidigt kredsløb. - Gør det. Computer?
Vi kan forblive i kredsløb i tre dage og syv timer.
Det er mere end rigeligt. Få en af arbejderne til at møde os.
Beam ham op ved første lejlighed.
Hvad sker der? Se mit ansigt.
Giv os pillerne.
Sæt, nogen ser os sådan her.
Du finder dem aldrig, Harry.
Og hvis du gør, ved du så, hvad de er?
Humbug.
- Hvis man virkelig holder af nogen... - Af hvem? Kirk?
Skibskaptajner er allerede gift med deres fartøj. Det vil du opdage.
- Jeg bliver ligesom før. Grim. - Jeg kan ikke holde mig selv ud.
Hvorfor gemte du dem? Stoler du ikke på os?
Jeg gemte dem bare, hvis jeg blev ransaget.
Find pillerne, Harry.
Madrassen.
Ja.
Tag den nu, Eve. Det er ikke humbug.
Det er et mirakel.
For en mand, der værdsætter det og har brug for det.
De er smukke, selv når de er brændte og revnede.
Det var synd at ødelægge dem.
Vi kunne brænde det eller ødelægge en anden mands skib.
Kom ind.
Minechef Childress og mr. Gossett.
Jeg er kaptajn Kirk. Det er videnskabsofficer Spock.
Lad os komme til sagen. De vil have litiumkrystaller.
Jeg betaler godt.
De er muligvis ikke til salg. Vi foretrækker en byttehandel.
- Hvad tænker De på? - Mudds kvinder.
Vi vil gerne se dem først.
Hent dem. Og Harry Mudd...
Han skal løslades, og tiltalen skal frafaldes.
Ellers andet?
De har ikke noget valg.
Hvis De landsætter folk, finder De ingen krystaller.
Glem det.
De er langt ude i rummet.
De har brug for lægehjælp, varer, beskyttelse.
- Tænk på det. - Kom så, piger.
De må være Ben Childress. Kom så.
- De må være Herm Gossett. - Det er jeg vist.
Ét er sikkert, Mudd. De lyver ikke.
- I er mere end velkomne. - I kan godt glemme det.
Vi sparer på batterierne.
De kan holde sig i kredsløb i tre dage til.
Det gør mig ondt, men sandhed er sandhed.
Og De kommer til at bytte.
Det bliver De nødt til.
Kaptajnens log, vi er på vej til overfladen
for at hente litiumkrystaller.
Forvent modstand fra arbejderne.
De har vundet. Giv mig krystallerne.
Når jeg har tid.
- Childress... - Vi har travlt.
- Vi har ingen tid at spilde. - Har De en bedre idé?
Det stormer altid.
Man kan blive væk lige uden for døren.
Magnetstorm.
Snart raser blæsten.
Dans med mig.
- Skal vi danse? - Nej.
Nej. Undskyld. Det må være støvet.
Sådan er det på Rigel. Altid.
- Gå med dig. - Jeg tager over.
Ikke her.
Hvad laver du?
Hvorfor ikke rafle og lade taberen få mig?
De må ikke gå ud.
Få hellere fat i de krystaller.
Kaptajnens log. Jeg er på Enterprise for at foretage en eftersøgning.
Magnetstorme hæmmer udstyrets fart og effektivitet.
Eftersøgningen har varet i tre timer og 18 minutter.
- Scan breddegrad 3 og 4. - Tjekker, men får ikke noget.
Atmosfæren er ioniseret. Det er svært at måle noget.
Det tærer på batterierne. Havde vi bare de batterier...
Jeg fik ikke nogen. Jeg skulle have fundet en måde.
Tilfreds, mr. Scott?
Vi mister forbindelsen. Magnetstormen er taget til.
- Har Childress meldt sig? - Han og pigen er stadig væk.
Undskyld, Scotty.
- Hvor længe kan vi klare den? - Fem timer.
Kaptajnens log. Vi har kraft til 43 minutter endnu.
Situationen er kritisk.
Eftersøgningen har varet i syv timer og 31 minutter.
Magnetstormen løjer af.
Infrarød måling. Breddegrad 3, felt 040.
- 17 km fra mineselskabet. - Det er Ben Childress' kvarter.
Der er varme.
Send Mudd til transporterrummet.
- Mudd? - Han har bedt om det.
- Mine ting stod, hvor de skulle. - Jeg har ryddet lidt op.
Jeg laver selv mad.
Jeg har ikke rørt dig. Husk det.
Det mandlige ego. Det lyder ens overalt i galaksen.
Så. Vil du spise eller snakke?
Jeg skal vel smage på det og falde i svime.
En kvindes kødgryder!
Mit eget smager bedre.
Det er dit eget. Resterne var brændt fast.
Så skaf mig noget ordentligt vand.
Hvad med at hænge gryderne op og lade sandet blæse dem rene?
Eller hvad?
Måske virker det.
- Kabale? - Dobbeltknægt.
- Den røde otter på den sorte nier. - Ikke i dobbeltknægt.
Du ligner en karklud, og du er tilmed kedelig.
- Hvorfor ser du sådan ud? - Jeg blev træt af dig. Jeg sjusker.
Du er ordinær. Jeg har krystaller nok til at kunne købe dronninger.
- Jeg har ikke rørt hende. - Godt, De fandt hende.
Hun har været overstrømmende taknemmelig.
Sid ned.
Sig det, Harry.
- Jo, altså. - Venusmidlet, Harry.
Venusmiddel? Jeg har hørt om det. Er det ikke bare en skrøne?
Det findes. På det sorte marked.
- Det er et ret uskyldigt stof. - Uskyldigt?
Man får mere af det, man allerede har.
Mænd bliver mere muskuløse, kvinder... rundere.
Mænd mere aggressive, kvinder mere feminine.
Kvinderne havde fået det, før De mødte dem.
- Ser de andre ligesådan ud? - Mr. Childress, jeg...
- Gør de? - Ja, de gør.
- Hvor er mine makkere? - De tog af sted under stormen.
De er blevet gift. Over underrumsradioen.
- De kan slippe ud af det. - Hvis de vil.
Hvorfor?
- De kan ikke fordømme kvinderne. - Jo.
En mand kæmper. Er tæt på at dø.
Vi var alle tæt på at dø. Men det gjorde vi ikke.
Vi har skabt os et godt liv, og så kommer De med koner...
Du vil ikke have en kone. Men det her.
Det her.
Jeg håber, du drømmer om det, for du får det ikke. Det er løgn.
Skal hun være sådan?
Ikke en, der hjælper til.
Ikke en, der laver mad og syr og græder og længes.
Sådan en her.
Egoistisk, forfængelig, uduelig.
Er det det, du vil have?
Udmærket. Værsgo.
Dejlig kvinde, ikke?
- Fup. Pumpet op af et stof. - Af hende selv.
Hun har ikke fået pillen.
- Jeg slugte den. - Farvet gelatine.
De tog det og erstattede det med noget andet.
- Umuligt. - Der findes kun én slags kvinder.
Eller mænd.
Enten tror man på sig selv, eller også gør man ikke.
Nu har det varet længe nok. Jeg vil have de krystaller nu.
- Enterprise. - Spock her.
Øjeblik.
- Skal jeg beame et hold ned? - Nej.
Krystallerne er her. De kan bare forsyne Dem.
Vær parat, mr. Spock. Vi kommer op med litiumkrystallerne.
- Hvor mange? - Eve bliver her.
I hvert fald i dag.
Vi skal tale sammen.
De har en deroppe, der hedder Enterprise.
Vi er to. Kom, mr. Mudd.
Kunne De ikke komme til at efterlade mig her?
Desværre ikke.
Men jeg skal nok vidne om din sande karakter. Hvis det er en fordel.
De smider nøglen væk.
Det må have været lidt af en snak. Hvad med at gå ind i medicinbranchen?
Der er du jo.
Godt, det er overstået. Den sag var enerverende.
Lige i hjertekulen.
Nå nej. Den sidder her.
Det faktum, at mit indre er anderledes, glæder mig over al måde.
Kurs lagt, alle systemer virker.
Maskiner startet, ror reagerer.
Ude af kredsløb.
- Fuld kraft frem. - Fuld kraft frem, sir.
Oversat af Marie Christensen